- Hvilken sort er det? - Det ved jeg ikke.
Hvid?
Og rammen?
- Mørk. - Poststemplet?
Det samme som sidst.
Og ikke noget brev.
Nej.
Det gør mig ondt, Henrik.
Appellerer du?
Er det her årets mediebegivenhed?
Lad være med at nedtone det.
Lad være med at blæse det op.
Må vi få en udtalelse?
Vil du appellere dommen?
Jeg vil gerne appellere til dig, Viggo.
Hr. Blomkvist har spillet -
- den tapre journalist, der kæmper mod skurken.
Hvorfor kan ond hensigt ikke bevises?
- Han kaldte manden for kriminel. - Beskyldninger kræver beviser.
Blomkvist elsker omtale.
Men ikke denne gang. Injurier er en skændsel for en journalist.
... blev i dag kendt skyldig i 16 tilfælde af grove injurier.
Må jeg bede om den sandwich? Og en sort kaffe.
I en artikel tidligere i år anklagede Blomkvist -
- Wennerström, direktør for Wennerström Gruppen, -
- for at kanalisere udviklingsstøtte til polsk industri -
- ind i en våbenaftale med kroatiske Ustasa.
Jeg har intet imod hr. Blomkvist. Han er en god journalist -
- og jeg tillægger ham ingen onde motiver.
Men han skrev unøjagtigheder.
Og unøjagtigheder skal rettes.
Alle journalister må, ligesom vi andre, acceptere, -
- at deres handlinger får konsekvenser.
Blomkvist skal betale -
- 600.000 kr. og samtlige sagsomkostninger.
Må jeg bede om en pakke rød Marlboro og en lighter?
Ja...
- Hvor har du været? - Gået og funderet.
- Ryger du? - Kun en.
TV4 ringede. Men vi vil først udtale os -
- når vi har læst dommen i sin helhed.
Det har jeg. Har andre ringet?
Alle, der gerne ser dig ydmyget.
- Så den var rødglødende? - Det er også mit ansvar.
- Skrev du den? - Jeg udgav den.
- Det er ikke det samme. - Vores ry er ikke ødelagt endnu.
Mit er.
Jeg er træt.
Jeg kravler ned under dynen en uges tid.
Jeg siger til Greger, jeg ikke kommer hjem.
Tak.
Vi risikerer at vente her for evigt.
- De ringede og talte med hende, ikke? - Jo, men det hjælper ikke stort.
Ingen her kan rigtig lide hende.
Det er bedst, hun arbejder hjemmefra.
De sagde vel, jeg ville møde hende?
Normalt siger jeg, hun ikke skal møde kunderne.
- Kan De lide hende? - Rigtig godt.
Hun er en af mine bedste researchere. De så rapporten.
Men?
Jeg er bange for, De ikke vil kunne lide hende.
- Hun er anderledes. - På hvilken måde?
På alle måder.
Frøken Salander.
Lisbeth.
Det er hr. Dirch Frode.
Goddag.
Var der noget galt med rapporten?
Nej, den var grundig.
Men jeg er interesseret i det, der er udeladt.
- Intet er udeladt. - Din mening om ham er.
- Det er ikke min opgave. - Du har ingen mening om ham?
Han er ren.
Du mener hygiejnisk?
Han er den, han er. I hans fag er det et aktiv.
Hans aktiver er skrumpet ind efter dommen i dag.
Ja. Han blamerede sig.
Hvis det virkelig foregik sådan.
Antyder du, det var en fælde?
Det er ikke min opgave.
Men du har ret.
Han blamerede sig som journalist.
Hvor meget blamerede han sig rent finansielt?
Dommen gør kål på hele hans opsparing.
Må jeg gå?
Din rapport er tynd på et andet punkt.
Hans privatliv.
Valgte du at udelade noget?
Ikke noget, der burde inkluderes.
Betyder det ja eller nej?
Frøken Salander mener nok, og jeg er enig, at alle har ret -
- til privatliv, selv når de bliver undersøgt.
Jeg må vide, om der er noget ved ham, -
- som jeg ville finde forkasteligt, selv hvis hun ikke gør det.
Han har længe haft et seksuelt forhold -
- til sin medredaktør. Det ødelagde hans ægteskab, men ikke hendes.
Nogle gange giver han hende oralsex.
Jeg synes, han burde gøre det oftere.
Det gjorde du ret i at udelade.
Det ved jeg.
Vanger Industri, chefrådgiver 1972 -
Velkommen, Mikael Blomkvist!
Ny post
Vil du interviewes om Wennerström-sagen?
Wennerström "Vanger Industri"
Vanger Industri. Økonomiafdelingen, 1971-1972.
Du skulle have haft en bedre advokat. Din søster.
- Hun tilbød det. - Han afslog.
- Det satsede hun på. - Bland aldrig...
- ...arbejde og familie. - Jeg havde alligevel tabt.
Det handlede ikke om Mikael.
Wennerström sendte pressen en besked -
- og Finanstilsynet sagde: "Ingen spørgsmål".
Smil.
Far.
Du skal ikke være bekymret for mig.
- Mor er bekymret. - For mig?
For pengene.
Nilla? Hvad laver du?
Ikke noget.
Mener du det alvorligt?
Jeg vil ikke tale om det. Du er imod det.
Imod hvad?
- Nilla, sig det. - Livets Lys.
Hvad for et lys?
Hr. Blomkvist.
Undskyld, jeg forstyrrer juleaften.
Mit navn er Dirch Frode.
Jeg er Henrik Vangers advokat. Har du hørt om ham?
Ja.
Han vil drøfte en privat sag med dig.
Tidspunktet er lidt dårligt for mig.
Undskyld. Jeg skal selv ind til julemiddagen.
Det var ikke det, jeg mente.
Du hentyder til din retssag.
Den har vi moret os meget over.
Undskyld?
Hr. Vanger er ikke begejstret for hr. Wennerström.
- Bed ham ringe. - Han vil så gerne tale...
...ansigt til ansigt. Oppe nordpå.
- I Hedestad. - Det er ikke muligt.
Hr. Vanger er alt for gammel til at tage til Stockholm.
Vær venlig at overveje det.
Hedestad er smuk om vinteren.
Jeg ringer tilbage på dette nummer, okay?
Jeg plejer kun at vågne i en kold seng derhjemme.
- Undskyld. - Hvad laver du?
- En pressemeddelelse. - Om hvad?
Du bliver eneredaktør.
Du beklager Wennerström-sagen...
- ...og jeg har ingen kommentarer. - Giver du op?
Jeg træder til side.
Jeg er dødtræt af dig.
- Første gang i Hedestad? - Og sidste.
Sig ikke det. Her er smukt om foråret.
Du sagde, her var smukt om vinteren.
Det her vejr er usædvanligt.
Jeg tager toget 16:30 tilbage til Stockholm.
Medmindre vi sner inde.
Det var min spøg.
Du kan være hjemme igen i aften.
Velkommen.
Kom indenfor.
Her er dejligt varmt.
Goddag.
Nå...
Hvad ved du om mig?
Du har ledet en af landets største koncerner.
- "Har ledet". - Det var ikke sådan ment.
- Skal jeg blive? - Nej.
Min bedstefar lavede de skinner, -
- som toget kører dig hjem på.
Vi forbandt hele landet.
Vi fremstillede det stål og fræsede det tømmer, som Sverige er bygget af.
Og hvad er nu vores mest indbringende produkt?
Gødning.
Jeg er ikke optaget af den skrantende koncern.
Men jeg er optaget af gamle udeståender.
Og uret tikker. Du må hjælpe mig.
Med hvad?
Officielt med at skrive mine memoirer.
Men det, som du i virkeligheden skal, -
- er at løse et mysterium og gøre det, som du er bedst til.
Trods dit retslige mellemspil.
Du skal undersøge tyve, gniere, tyranner...
Den mest afskyelige flok mennesker, du nogensinde vil møde.
Min familie.
Vil du sidde ned? Jeg kan måske rydde en plads.
- Har du lavet den? - Har du noget til mig?
Jeg er ikke noget socialkontor. Det der er ikke nok.
Selv tak.
Det er Harriet.
Min bror Richards barnebarn.
Richard var glødende nazist -
- og meldte sig som 17-årig ind i Nationalsocialistisk Frihedsforbund.
Interessant, at nazister altid tager ordet "frihed" som gidsel.
Nå ja, 16:30. Jeg skal nok huske det.
Nå, men Richard led martyrdøden i nazisternes tjeneste i 1940.
Han gik glip af alt det spændende.
Men ikke af muligheden for jævnligt at tæve sin kone Margareta -
- og deres søn, Gottfried.
Gottfried, Harriets far -
- var det, vi kaldte en værre charlatan.
- Det gør man stadig. - Gør man det?
Han charmerede damerne, og han drak.
Han var den fødte sælger. Så han rejste rundt for koncernen -
- og inviterede kunderne på middag.
Ja, nogen skal jo gøre det.
Nå, men han døde i 1965.
Han var fuld og druknede.
Hans kone, Isabella, som aldrig havde været en særlig god mor, -
- blev endnu værre efter hans død, -
- så jeg begyndte at tage mig af børnene.
Martin, som kører Vanger Industri efter min pension.
Jeg har googlet ham.
Og Harriet.
Hun var kvik og nysgerrig.
Og det er jo altid en god kombination.
- Og smuk. - Ja.
Skete der hende noget?
En fra familien myrdede Harriet -
- og har igennem de seneste 40 år -
- forsøgt at drive mig til vanvid.
Det var den 24. september 1966.
En lørdag.
Harriet var 16.
Mine brødre, deres hustruer, børn og børnebørn var alle samlet -
- til vores rædselsfulde årlige bestyrelsesmøde og middag.
Samme dag afholdt sejlklubben sit efterårsoptog.
Harriet tog ind for at se det med et par veninder.
Hun var hjemme igen lidt over to.
Hun kom ind i gæstestuen og spurgte, om hun kunne tale med mig.
Jeg husker ikke, hvad jeg lavede, som jeg mente, ikke kunne vente, -
- men jeg bad hende om at vente.
Og mens hun ventede, skete der noget andet.
Ulykken havde intet med Harriet at gøre.
Og dog alt.
Det var kaos. Alle smed, hvad de havde i hænderne.
Politi, ambulancer, brandbiler, -
- journalister, fotografer og folk myldrede til inde fra byen.
Vi her på øen, hele familien, skyndte os hen til vores side af broen.
Bilens fører, en mand ved navn Aronsson, -
- sad fastklemt og såret i bilen.
Vi forsøgte at vriste ham ud med vores hænder.
Vi ville ikke risikere gløder fra værktøj.
En time efter ulykken var Harriet i køkkenet.
Anna så hende selv.
Til sidst fik vi stakkels Aronsson ud af bilen og kørt på hospitalet.
Og vi fra vores side -
- vendte langsomt tilbage til huset.
Solen gik ned, spændingen var forbi.
Vi satte os ved middagsbordet.
Og da opdagede jeg, at Harriet ikke var der.
Hun var der heller ikke næste morgen. Eller morgenen efter.
Eller de næste 40 år.
Hvad ville hun fortælle mig?
Hvorfor tog jeg mig ikke tid til at høre på hende?
- Hun løb ikke bare væk? - Nej, ikke uset.
Brandmændene var på broen hele natten for at få benzinen pumpet op.
Ingen svømmede over eller tog en båd.
Alle bådene lå stadig fortøjet søndag morgen.
Tro mig, jeg har undersøgt det.
Og hun faldt ikke i og druknede?
Strømmen er ikke stærk her. Alt, der falder i, bliver skyllet op her.
Ligesom hendes far.
Hans lig drev kun ti meter væk, da han druknede året før.
Nej, nogen slog hende ihjel.
En, som var på øen den dag.
En, som kendte os og vidste, -
- hvad hun plejede at give mig hvert år i fødselsdagsgave.
De er fra hende.
Og resten er fra hendes morder.
Hvem kender til dem?
Det gør jeg, politiet, morderen...
Og nu dig.
Da politiundersøgelsen ebbede ud, -
- fortsatte jeg med at undersøge alle oplysninger.
Jeg har brugt et halvt liv på at vende og dreje én dags hændelser.
Jeg forstår din frustration, -
- men det er spild af penge at sætte mig til det.
- Vi har ikke diskuteret din gage. - Det behøver vi ikke.
Tak.
Jeg kan ikke finde noget, du har ledt efter i 40 år.
Det kan du ikke vide. Du er god til opklaringsarbejde.
Jeg foreslår følgende.
Kom og bo her på øen.
Jeg har en hytte ved vandet, hvor du kan bo.
Du kigger på materialet.
Måske finder du noget, jeg har overset.
Du beder mig stille mit liv og min karriere i bero.
Se det som en velfortjent ferie.
En måde, hvorpå du kan undgå alle dem, du gerne vil undgå lige nu.
Som kompensation betaler jeg det dobbelte af din løn, så længe det tager.
- Jeg firdobler det, hvis du løser gåden. - Hr. Vanger.
Jeg er ikke færdig. Du får én ting til, selvom du er en elendig forhandler.
Det er dit allerhøjeste ønske -
- og det kan ikke købes for penge. Så lad mig give dig det.
Hans-Erik Wennerström.
Han indledte sin karriere hos mig.
Og jeg har fulgt den med stor interesse lige siden.
Du havde ret om ham.
Du kunne bare ikke bevise det.
Det er vores værste krise, og du skriver memoirer?
- Du fyrede mig. Jeg vil lave noget. - Du fyrede dig selv.
Jeg har brug for dig her, ikke på Nordpolen.
Du ved godt, hvordan det vil se ud.
Som om jeg flygter. Og det gør jeg.
Wennerström vil se mig vifte med det hvide flag.
Det vil glæde ham, hvis der er problemer mellem os to.
Der er problemer mellem os.
Han vil lukke tidsskriftet.
- Du lader mig kæmpe alene. - Det tager fire timer med toget.
Det er ikke Nordpolen.
Hej hej.
Intet netværk. Prøv igen senere.
Hvad?
Mælk?
Intet netværk. Prøv igen senere.
Og så de her.
- Er du hr. Palmgrens datter? - Han er min værge.
Sig det.
Det var en alvorlig hjerneblødning, -
- forårsaget af faldet eller slagtilfældet, der fik ham til at falde.
Hans blodtryk er højt.
Jeg håber, han vil komme til bevidsthed.
Men selv hvis han gør, er der risiko for hjerneskade.
Hej, jeg hedder Gunnar.
Jeg er forvalteren.
Hej, Gunnar. Kom indenfor.
Vil du stille det derind?
Du er forfatter.
Jeg skriver en biografi om hr. Vanger.
- Jeg så dig i fjernsynet. - Beklageligvis.
Du kom lidt i uføre.
Du slap da for fængslet. Det var godt.
Men det kostede dig dyrt, ikke?
Sådan.
Hele øen ejes af min familie.
Din nærmeste nabo er min bror, Harald...
...utroligt nok endnu en nazist.
Vi har to i familien.
Og ja, han er aldeles afskyvækkende, for at sige det pænt.
Men du får ham nok ikke at se. Han er eneboer.
- Var han her den dag? - Ja, det var han.
Hans datter, Cecilia, bor derovre.
De er ikke på talefod.
Er der nogen, som er det her på øen?
Isabella, Harriets mor, som bor der, -
- taler med Harald. Det er en af grundene til, jeg ikke taler med hende.
Aha.
Cecilias bror, Birger, bor derovre.
Hvem taler han ikke med?
Dig, sikkert.
Men det vil du heller ikke ønske. Han er lige så ubehagelig som Harald.
Jeg glemmer, hvem der er hvem.
Snart vil du ønske at glemme dem helt.
Snart vil du kende os alt for godt. Og det beklager jeg dybt.
Herude bor min grandnevø Martin, Harriets bror.
- Hvem taler med ham? - Det gør jeg.
Han leder jo koncernen.
Det er nok Gunnar, der er ude at skyde middagen.
Ja, jeg mødte ham lidt tidligere.
Han var 19, da Harriet forsvandt.
Han bor derovre.
- Og du bor der. - Undskyld?
Dit hus.
Ja.
Du har ret.
Den, der hyrer detektiven, skal altid stå på listen over mistænkte.
MARTIN NUVÆRENDE KONCERNCHEF
HENRIK PENSIONERET KONCERNCHEF
KONKURRENTER?
OPTOGET
ULYKKEN PÅ BROEN
Politiassistent Morell blev informeret kl. 21:45.
Morell ankom i patruljebåd kl. 22:19 og inspicerede stedet.
Hendes mor.
Moren var påvirket.
Morell inspicerede den savnede piges værelse.
Personlige ejendele: kam, lommespejl, lommetørklæde, pung og adressebog.
Morell indledte afhøring af Vangerfamilien kl. 22:30.
Morell udsendte patruljebåd og to frivillige fartøjer omkring 23:15.
Patrulje 014 og frivillige -
- fra orienteringsløbsklubben samledes 06:40.
Det var ikke overraskende, at jeg aldrig fandt liget.
Man kan ikke grave en hel ø op.
Men jeg fandt heller ikke et motiv.
Var det uoverlagt eller planlagt?
Vidste hun noget, hun ikke måtte vide?
- Var det forretningsrelateret? - Hun var jo kun 16 år.
Og meget kvik.
Henrik fortalte mig og flere andre, at han kunne se hende lede koncernen.
Hun var med nogle veninder inde til optoget.
Hun sagde, hun havde det skidt og gik tidligt.
Men de fortalte mig, hun havde hemmeligheder for dem.
Der lærte jeg, at teenagepiger er komplicerede.
- Jeg har selv en. - Så kender du det.
Jeg vil...
...spørge dig om den her.
Hun fik den af Henrik julen før.
Jeg har gransket den et utal af gange.
Jeg kender hver en side.
- Den sidste gør mig nysgerrig. - Samme her.
Det er en liste med navne og numre, og den må betyde noget.
Det var alle lokalnumre.
Det første til en Margot, hvis mor hed Magda og nægtede at kende Harriet.
Det fjerde, R.L., var til en Rosemarie Larsson, -
- en ældre kvinde, som var død et par år tidligere.
De sidste tre kunne jeg slet ikke forbinde med noget.
Du vil helst glemme det. Undskyld.
Jeg kan ikke glemme det.
Det er min Rebecka-sag.
Det ved jeg ikke, hvad er.
Alle politimænd er besatte af mindst én uopklaret sag.
Det var på Torstenssons tid.
År efter år vendte han tilbage til Rebecka-sagen.
Fandt filerne frem og læste dem igen og igen.
Vi var unge. Vi lo ad ham.
Det var også en savnet pige?
Det var ikke derfor, jeg nævnte det.
Jeg taler om politimandens sjæl.
Stakkels Torstensson opklarede aldrig sagen.
Og han slap den aldrig.
Hvordan har hr. Palmgren det?
Jeg kan forstå, han fik et slagtilfælde?
Frygteligt.
Hvad er det egentlig, du laver på dit arbejde?
Jeg laver kaffe, sorterer post.
Men du arbejder ikke på fuldtid.
Og ikke hver uge.
På en eller anden måde klarede de sig uden kaffe og post i juli og august
- Hvor meget tjener du? - Nok.
Hvor høj er din husleje?
Jeg kan betale den.
Hvornår har du sidst betalt for sent?
Aldrig.
Tror du, den tingest i øjenbrynet pynter?
Her er problemet.
Der er et misforhold mellem hr. Palmgrens forpligtelser som værge -
- og styringen af din økonomi.
Nej, det var tydeligt for ham, at jeg selv kunne styre den.
Det er det ikke for mig.
- Jeg er ikke et barn. - Nej, men det var du.
Og dengang blev du indlagt på den lukkede afdeling på Skt. Stephan, -
- hvor du udviste voldelig adfærd.
Det gik skævt for dig hos fire plejefamilier.
Du blev anholdt to gange for beruselse, to gange for stoffer -
- og så igen for et overfald, hvor du smadrede en flaske i en mands ansigt.
Og det er ikke længe siden.
Du fik hr. Palmgren til at tro, du havde ændret dig, -
- men når jeg ser på det her, -
- for ikke at nævne det blik, du sender mig lige nu, -
- ser jeg ingen ændring.
De gode, gamle dage med hr. Palmgren er forbi.
Fra nu af modtager du lommepenge hver måned.
Jeg vil have kvitteringer.
Hvis det ikke stemmer, vil jeg tro, du har købt stoffer.
Jeg har klaret mig selv, fra jeg var 10.
Staten tog sig af dig.
Se på mig. Det her er vigtigt.
Din adfærd er særdeles veldokumenteret, -
- så ingen vil blinke, hvis jeg fravælger -
- den meget lemfældige ordning, som jeg lige opridsede.
Du ville måske foretrække institutionalisering?
Mikael?
- Jeg hedder Liv. - Hej.
Vi skal samme vej. Hop ind.
Tak.
Jeg fandt ham døden nær halvvejs oppe ad bakken.
- Jeg er desværre ude af form. - Den bakke er hård for alle.
Kom indenfor. Henrik har kun godt at sige om dig.
Martin? Her dufter virkelig skønt.
- Hvad skal vi drikke? - Sikke en udsigt.
Jeg arbejdede i koncernens petrotekniske afdeling i Göteborg.
- Da den blev solgt fra, røg jeg med. - En sort dag.
Jeg bor i Hongkong, men besøger tit min familie -
- og er altid et par dage hos Martin.
- Det er elgbøffen, der trækker. - Forståeligt nok. Det smager skønt.
Noget står åbent. Skal vi fortsætte med denne vin?
Den er helt fin.
Du skriver en bog?
- Henriks biografi. - Jeg elsker Henrik.
En fascinerende mand.
Ligesom Martin.
Tilsammen står de for det gamle og det nye Sverige.
Ja.
Har du hørt om Harriet?
- Har du ikke? - Jo.
Familien vil ikke tale om det, men det kan ikke ties ihjel.
- Hvad? - Harriet.
Vi kan tale om det senere.
Nej, vi kan godt tale om det nu.
Liv ved alt om min skøre familie.
- Derfor vil hun ikke giftes med mig. - Og derfor.
Det skal ikke med i bogen.
Ellers er der frit slag. Også med Harriet.
Ser du... det blev det helt store vendepunkt.
Ikke bare for familien. Også for koncernen.
Vi er ikke Ericsson eller Nordea, men vi er landets største familieejede koncern.
I vores storhedstid havde vi 40.000 ansatte.
Nu er vi halvt så mange.
Nedturen begyndte efter min søsters død.
Den knuste Henriks iværksætterånd.
Og hans hjerte.
- Du var her den dag? - Jeg kom lidt senere...
...efter ulykken, med toget 16:30.
- Det kender jeg godt. - En forfærdelig dag.
Og de følgende dage.
Vi ledte, men fandt intet. Det var endnu værre.
Den hændelse må spille en stor rolle i din bog.
Jeg blev ringet op af Socialforvaltningen.
De har tildelt mig en ny værge.
- Hej. - Goddag.
Jeg ville bare lige hilse på dig.
- Jeg hedder Cecilia. - Kom indenfor.
Vil du have en kop kaffe?
Nej tak.
Alle har det underligt med, at du skriver familiens historie.
Jeg skriver kun om Henrik og koncernen.
Netop.
Jeg vil ikke stille nogen i et dårligt lys.
Som du blev det under retssagen.
Ja, sådan skal det ikke være.
Så du er her ikke for at undersøge, hvad der skete med Harriet?
Jeg kan ikke udelade den dramatiske hændelse, men den er ikke i fokus.
Hvad så med alle de kasser, Gunnar bragte herned?
Var det ikke Henriks undersøgelse?
Jeg ved snart ikke, hvem der er skørest.
Min nazistfar eller min besatte onkel.
Men nu du bringer hende på bane, hvordan var hun så?
- Hvordan var Harriet? - Det har Henrik nok fortalt dig.
Han forstod hende nok lige så lidt, som jeg forstår min teenagedatter.
I var jævnaldrende.
Ikke i så høj grad som Anita.
Hun var den, som kendte Harriet bedst.
- Jeg vil gerne tale med hende. - Jeg gætter på, hun er i London.
Ved du ikke, hvor din søster bor?
Vi kom aldrig godt ud af det sammen.
Det hører jeg tit her.
Hun hader stedet endnu mere end mig.
Hun flyttede til London, og det var det.
Hun kunne ikke drømme om at sende et julekort.
Jeg finder hende.
Hvis du gør, og du begynder at tale om os, -
- vil hun sikkert bede dig om at skride ad helvede til.
Du har backup, ikke?
Ja, på harddisken derhjemme.
Godt. For den her er helt smadret.
Har du nogensinde haft en kønssygdom?
Hvornår blev du sidst testet for hiv?
Hvor mange partnere havde du sidste måned?
Og hvor mange af dem var mænd?
Jeg er forpligtet til at stille spørgsmål om dit helbred.
Skriv, hvad du vil.
Hvad skal du med en dyr computer?
- Den er til arbejdet. - Hvor du laver kaffe...
- Jeg burde selv styre min økonomi. - Det får du lov til...
...når du udviser en mere social adfærd.
Kan du det?
Skal vi ikke gå i gang med det lige nu?
Vi kan jo starte med mig.
Vi gør hinanden en tjeneste.
Sådan gør normale mennesker.
Du skal da have den computer.
Mærk.
Det er gabardine.
Lyn dem ned.
Og...
Jeg nyder din modvilje.
Du spiller godt.
Anita Vanger.
- Derinde. - Tak.
Undskyld mig.
Jeg burde have lavet en aftale.
Det gør ikke noget.
Værsgo at sidde ned.
- Mikael. - Goddag, Mikael.
Goddag.
Du søger en investeringsrådgiver?
Ja, hvis jeg havde nogen penge.
Jeg er ikke med.
Jeg skriver en biografi om din onkel Henrik. Det er derfor, jeg er her.
Jeg har ikke set ham i over 20 år.
Nej, faktisk endnu længere.
Jeg har ikke set min søster eller andre fra familien.
Jeg beskæftiger mig mest med tiden før -
- så dine minder er bestemt brugbare.
Jeg ville ikke ane, hvor jeg skulle begynde.
Jeg er nået til 1960'erne, -
- til hændelsen, der som bekendt ændrede Henriks liv.
Harriet.
Jeg har fortalt alt, hvad jeg ved om det, til ham...
Morell.
Jeg huskede det bedre dengang.
Jeg vil ikke tale om selve hændelsen.
Jeg vil bare forstå, hvordan Harriet var.
Hun var langt ude.
Ja, det var alle vi Vangerbørn jo...
Bindegal mor.
Fordrukken far.
Men han var i det mindste ikke nazist.
- Var han voldelig? - Min?
Nej, hendes.
Jeg har aldrig set ham gøre hende noget, men der var et eller andet fat...
Nogle dage gik hun meget ind i sig selv.
Og så pludselig tog hun makeup på -
- og gik i skole i den strammeste sweater, hun ejede.
Samtidig med at hun nærlæste Biblen som en nonne.
Og ingen i Vangerklanen var det mindste religiøse.
Hun var bestemt ulykkelig.
- Hvad tror du, der skete? - Det ved alle da.
Har du aldrig gjort dig tanker om hvem eller hvorfor?
Jeg ved bare, jeg havde meget ondt af hende.
Jeg slap væk, da jeg var 18, og så mig aldrig tilbage.
Hun ville have gjort det samme.
Men hun blev aldrig 18.
Hr. Bjurman, tak. Lisbeth Salander.
Øjeblik.
Lisbeth, du kom ikke. Er alt i orden?
Jeg beklager, jeg ikke kom. Jeg havde meget arbejde.
Er der noget galt?
Nej nej, slet ikke.
Jeg skal bruge et forskud på mine lommepenge.
Kan jeg komme ind på kontoret i aften?
Jeg arbejder ikke om aftenen.
Kom hjem til mig. Har du noget at skrive med?
Det behøver jeg ikke. Hvad er adressen?
- Hallo? - Det er mig.
Kom ind, Lisbeth.
- Kan du lide det? - Det er rart.
Det er mit hjem.
Hvad skal du nu bruge penge til?
Mad.
Hvordan har du det?
Jeg er så glad for, du ville besøge mig.
Jeg vil bare have mine penge.
Så må vi jo se, om vi kan hjælpe dig.
Vent.
Hvad er problemet?
Jeg vil bare vide, om jeg skal gøre det, hver gang jeg mangler penge til mad.
Du er så sød, når du er tvær.
Jeg glemte helt at spørge dig...
Kan du lide analsex?
"Tro er fast tillid til det, der håbes på, -
- overbevisningen om det, der ikke ses."
"I tro fatter vi, at verden blev skabt ved Guds ord..."
- Jeg kører dig hjem. - Jeg klarer mig.
Er du sikker?
Ti tusind Lisbeth Salander
Erik Bjurman til mad
- Er der varmere indenfor? - Nej.
Jeg beklager, hvis I har haft økonomiske problemer -
- på tidsskriftet i Mikaels fravær.
Vi arbejder os ud af dem.
Hvor længe kan I klare den?
Et halvt år?
Ja, noget i den dur.
Jeg har engang været i avisbranchen.
Vi ejede seks aviser i 50'erne. Vi ejer stadig "Kureren".
Den leder min nevø, Birger, for han kan ikke andet.
Er I interesserede i at få en partner?
Det har vi aldrig måttet overveje.
Vi værdsætter vores uafhængighed.
Den er afhængig af annoncører.
Jeres uafhængighed er uændret. Vi blander os ikke.
Undskyld, er jeg gået glip af noget?
Vi foreslog at investere i "Millennium".
- Hvorfor skulle I dog ville det? - Ja, det er ikke for profitten.
Jeg har dårlig samvittighed over -
- at have stjålet Mikael midt i jeres store krise.
Så nu er jeg overbevist om, at det er den rette løsning rent moralsk.
Det er den ene grund...
Og?
Mine venners fjender er mine fjender.
Hvor længe har du forhandlet med dem?
De ringede i går og bad mig komme.
- Hvorfor ringede du ikke? - Du er ude i skoven.
- Og skal derfor behandles som en idiot? - Jeg ville høre deres oplæg.
Du ville straks sige nej.
Og det er det, jeg gør lige nu.
Det var løgn, at vi kan klare os et halvt år.
Uden deres penge er det tre.
Men du kender ikke familien. De er sindssyge.
Vi skal ikke giftes.
Det ville da være et ægteskab.
Så siger vi nej.
Så ejer vi 100% af ingenting i stedet for 50% af noget.
Mikael? Jeg rejser fra den her gudsforladte ø i morgen.
- Og? - Kommer du ikke i seng?
Hvad koster sådan en?
Omkring 3.000.
Det her gør meget ondt.
Du bestemmer.
Vanger Industri har i dag opnået aktiemajoritet i "Millennium" -
- som er i økonomisk uføre.
Det er et glimrende tidsskrift. De står i lav kurs nu -
- så det er en god forretning for os.
Desuden tolererer jeg ikke tyranner.
Hentyder De til hr. Wennerström?
Jeg hentyder til alle, der tryner deres fjender ved at sagsøge dem.
Hvis hr. Wennerström får lyst til det igen, -
- er han oppe imod en koncern, der har råd til at give igen.
Jeg har altid beundret Henrik Vanger. Han er en stor og værdig mand.
Men han er blevet gammel -
- og er nok blevet taget ved næsen af en dømt fusker.
320.
Emne: Vanger/Blomkvist
Forklar mig venligst, hvad der sker med de to svin.
Pis.
HEDESTAD-KUREREN
Nu ligger arkivet på cd'er. Men den gamle del ligger stadig på negativer.
Hvilken periode er du interesseret i?
September 1966.
Tak.
Er det om Harriet Vanger?
Du er for ung til at kende den sag.
Alle, der vokser op her, hører om hende.
Det skal lære os at passe på fremmede.
- Lisbeth. - Jeg skal betale husleje.
Jeg skal bruge penge.
Jamen kom da indenfor.
Jeg har det lidt dårligt med, hvordan det endte sidst.
Det har jeg også.
Godt. Du lever stadig.
Kan du huske min taske fra sidst? Jeg stillede den her.
Den her nitte er ikke nogen nitte.
Det er en vidvinkel-linse.
Jeg regnede med endnu et blowjob. Det var jo klamt nok.
Men du er sygere, end jeg troede.
Nu skal du høre, hvad jeg gør.
Hør efter.
Se på mig.
Når du igen kan sidde -
- og der går nok et stykke tid går vi ned i min bank -
- og fortæller, at jeg selv kan styre min økonomi.
Nik. Derefter kontakter du mig aldrig igen.
Hver måned skriver du en rapport om det møde, vi ikke har haft.
Du skriver, jeg klarer mig godt.
Er blevet mere social. Og så ansøger du retten om -
- at få mit værgemål ophævet.
Hvis det ikke lykkes, vil det her klip dukke op på internettet.
Nik.
Og hvis der sker mig noget -
- hvis du kører mig over i en bil, sker det automatisk.
Nik, hvis du har forstået det.
Gabardine.
Jeg tager dine nøgler, så jeg kan kontrollere dig.
Og hvis jeg finder en pige sammen med dig, uanset om hun kom frivilligt...
Nej, ikke bare klippet.
...så dræber jeg dig.
Tvivler du på mig?
Tvivler du på rapporterne, som har fulgt mig hele livet?
Hvad står der i dem? Hvis du opsummerer.
At jeg er sindssyg.
Du må gerne nikke, for den er god nok.
Jeg er sindssyg.
Nik!
Det bliver svært for dig at følge mine spilleregler.
Især afholdenheden.
Jeg gør det lettere for dig.
Lig stille!
Jeg har aldrig prøvet det før.
Det her vil bløde.
JEG ER ET VOLDTÆGTSSVIN
Hej.
Hvad laver du her?
Jeg skal til Skellefteå. Jeg har et par timer.
Hvad skal du der?
På bibellejr.
Okay.
Jeg smitter ikke.
Alt, hvad du gør, er i orden med mig.
Alle søger noget.
Så længe det ikke er Gud.
Det sagde jeg ikke.
Jeg har ikke været der nok til at følge med i dit liv.
Og det er jeg ked af. Men du må aldrig fortie noget -
- du tror, jeg ikke vil bryde mig om.
Det er det, jeg gør.
Det var mig, der burde besøge dig.
- Undskyld. - Det er i orden.
Det var godt at se dig.
Hej hej.
- Vi ses. - Ja.
Tak.
Vær nu sød ved katolikkerne.
- Hvad? - I din artikel.
Jeg skriver ikke om katolikker.
Der var bibelcitater ved dit bord.
3. MOSEBOG 3:4
"Når en kvinde har en sandsigers ånd i sig, skal I stene hende."
"...bringe en dueunge som sin gave.
Præsten skal knibe dens hoved af, rive dens vinger løs -
- og brænde det på alteret."
- Hallo? - Morell, det er Mikael Blomkvist.
Hvordan går det?
Du sidder vel ikke stadig i Hedestad og fryser?
Den der Rebecka-sag, du nævnte...
Du kan vel ikke huske efternavnet?
Jo, men hvad har det med sagen at gøre?
- Sikkert ingenting. - Jacobsson. Rebecka Jacobsson.
Hvordan blev hun myrdet?
Hun blev halshugget.
Hun fik armene skåret af og blev brændt.
Men det var helt tilbage i 40'erne.
- Hvad har du fundet? - Jeg ringer tilbage.
Hvorfor?
- Er det Henrik? - Han gned sig på armen og faldt om.
- Tror du, han klarer den? - Jeg ved det ikke.
Kør. Vi tales ved.
Godaften.
Hvordan har han det?
Den gode nyhed er, han overlevede.
Og så må vi se.
Han ligger på intensiv.
- Må jeg få en? - En sandwich?
- En lille whisky. - Selvfølgelig.
Tak.
Jeg vil nødig virke taktløs, men Henrik lovede mig noget...
- ...da jeg tog opgaven. - Wennerström.
Hvad har han på ham? Hvis nu...
Hvis han dør?
- Nu er du da taktløs. - Ja, jeg beklager.
Jeg ved ikke, hvad han har på ham.
Og nu kan han ikke fortælle dig det, så...
Vi har ikke aftalt, hvem jeg rapporterer til, hvis der sker ham noget.
Du rapporterer til mig.
Men vi ved vel begge, det ikke fører til noget?
- Nej. Det ved vi ikke. - Hvad mener du?
- Jeg har vist fundet noget. - Det er løgn. Hvad har du fundet?
Sidst jeg bragte noget til torvs uden at være sikker -
- mistede jeg min opsparing.
Kan du skaffe en researchassistent?
Ja. Har du en særlig i tankerne?
- Jeg kan finde en. - Jeg kender en.
- Hun stod for undersøgelsen af dig. - Hvilken?
Du tror vel ikke, vi ansætter nogen uden at tjekke deres baggrund?
Jeg vil læse den.
Hr. Frode var så venlig at vise mig jeres rapport.
Det er researcherens navn, ikke?
Jeg kan ikke finde hende nogen steder. Og jeg er ellers god til den slags.
- Er hendes navn vigtigt? - Ja, hvis jeg vil tale med hende.
Det strider imod vores regler. Ja, det er ligesom kildebeskyttelse.
Okay.
Så skal du få et navn.
Min søster.
Hun er også min advokat.
Hun kontakter dig.
Der står ting, som kun findes ét sted.
Du kan ikke finde hende nogen steder, fordi hendes sagsakter er fortrolige.
- Hun er under værgemål. - Og hvad så?
Hun har haft et hårdt liv.
Kan vi ikke lade være med at gøre det endnu hårdere?
Hvem er det?
Det er Mikael Blomkvist.
- Jeg er ikke stået op. - Må jeg komme ind?
Kom nu.
Hej. Vi to må tale sammen. Jeg har morgenmad...
Undskyld. Har du gæster?
Hvem tror du, du er?
Du er den, som kender mig bedre end mine venner.
Kom i tøjet, og få kæresten ud.
Vi skal tale sammen.
Undskyld, men du må gå nu.
Okay.
Skal jeg blive?
Nej.
Farvel.
Hej.
Jeg beklager.
Min ankomst alarmerer dig.
Hvis du rører mig, slår jeg ikke bare alarm.
Det bliver ikke nødvendigt.
Din rapport er meget detaljeret.
- Ikke underholdende. - Det var heller ikke meningen.
Når jeg skriver om folk, vil jeg underholde.
Wennerström morede sig ikke.
Din chef Armanskij...
...fortalte mig, du kun tager de interessante opgaver.
Jeg bør vel være smigret.
Sid ned.
Han sagde også, du er den, han går til med de mere penible sager.
Det var ordet. Jeg vil nu bruge ordet "ulovlige" -
- for du hackede dig ind i min computer.
Nej, jeg foretager mig ikke noget i den anledning.
Men jeg vil fortælle dig en historie, -
- og hvis du finder den interessant, vil du måske hjælpe med researchen.
Hvis ikke, vasker jeg op, og du ser mig aldrig igen.
Spis den her.
Hvilken slags research?
Lisbeth... Må jeg kalde dig det?
Hjælp mig med at fange en kvindemorder.
Jeg har R.J.
Rebecka Jacobsson. Jeg kender ikke de andres identitet -
- eller deres forbindelse til den 16-årige piges død, men der må være en.
Vi må finde ud af, hvem de er, hvad der skete med dem -